Najstarije priče ikada ispričane, zapisane su u zvezdama.
Priče o vremenu pre ljudi i Bogova, kada su titani vladali Zemljom.
Titani su bili moćni, ali njihovu vladavinu prekinuli su njihovi sinovi,
Zeus, Posejdon i Had.
Zeus je uverio svoga brata Hada, da stvori zver tako jaku
da može da pobedi njihove roditelje.
Od svog mesa, Had rodi neizrecivi užas.
Krakena.
Zeus postade kralj nebesa.
Posejdon kralj mora.
A Hadu, kog je Zeus prevario,
ostavljena je vladavina Podzemljem, u tami i jadu.
Zevs je stvorio čoveka, a molitve ljudi hranile su besmrtnost Bogova.
Ali, vremenom, čovečanstvo je postalo nemirno.
Počeli su da sumnjaju u Bogove, i na kraju su ustali protiv njih.
U takav svet, dete je rođeno.
Dečak koji će sve promeniti.
Persej.
Šta je sine?
Uskoro ću dobiti brata ili sestru.
Misliš da ćemo to dete voleti drugačije nego što volimo tebe, ali nećemo.
To dete će biti tvoje. Ja nisam ničiji sin.
Ja sam ti otac Perseju, Marmara ti je majka, a ti ćeš uvek biti naš sin.
Veza između nas, mnogo je više od mesa i kosti.
Ljubav koju imamo prema tebi, zbog takve ljubavi, Bogovi i kraljevi ratuju.
Nikada nisam razumeo Bogove,
ali čak je i meni jasno da si spašen sa razlogom.
Jednoga dana, taj razlog, odvesće te daleko odavde.
Ali ne večeras.
12 GODINA KASNIJE
Perseju!
Postaješ slabašan starče. - Marmara!
Još jedan dan, i ništa!
Koji jad!
Kome ćemo uputiti zahvalnost za ovaj veličanstveni ulov?
Poštedi nas, molim te. - Posejdonu? Zeusu? Kome ću zahvaliti Marmara?
Ljudima koji su ih izazvali. - Uništili su moje ostrvo, poslali pošast na tvoje.
Uzimaju nam šta god žele. Njihovi smo robovi. - Bogovi su nam dali život,
zato treba da budemo zahvalni. - Umoran sam od zahvalnosti za otpatke.
Ja sam ribar, Persej je ribar, i to su nam oduzeli.
Ono što jesmo. I dalje žele da ih volimo.
Jednoga dana, neko će morati da se odupre.
Jednoga dana, neko će morati da kaže dosta.
Kao onoga dana kada si mi došao.
Oluja me je dovela pravo tebi.
Znam da imaš pitanja. Voleo bih da imam odgovore.
Ovde imam sve što mi treba, baš ovde.
Laku noć, sine.
Samo mirno!
Tekla, donesi venac.
Zevsov kip, veličanstveno!
Nešto nije u redu.
Vojnici. Šta to rade?
Držite se!
Ko su oni? - Vojnici iz Arga.
Šta su to uradili? - Objavili su rat.
Rat protiv Bogova.
Okrenimo brod. - Ne! Ne radi ništa.
Gde je dečak?!
Zevse, moraš privesti ovo kraju!
Napadaju naše hramove! Sada se usuđuju da skrnave Zevsovu sliku.
Mogli bismo da im se javimo. - Mogli bismo da se prilagodimo, primirje! - Ne!
Ja sam ih stvorio, a moju ljubav nagrađuju, prkosom?!
Neće biti primirja!
Najzad, malo besa od tebe.
Koliko je prošlo? Koliko brate? Od kada mi nisi video lice?
Hade.
Beskrajne godine, posmatrao sam iz podzemlja.
I video kako tvoj bes ustupa mesto ljubavi.
Stvorio si ih iz jednog razloga,
kako bi njihove molitve osigurale našu besmrtnost. Ali predobro ih voliš.
Ojačali su, a sada, prisiljen sam da ustanem jer smo svi ugroženi.
Šta želiš brate? - Pusti me na njih.
Ponovo će se moliti, a ti ćeš se kupati u njihovoj bojazni i strahu.
I ponovo ćemo ojačati. - Mesto mu je u podzemlju, ne ovde.
Ti mi nećeš govoriti gde mi je mesto.
Kažeš da nas ljubav hrani, ali ti zavisiš od njihove ljubavi.
Ja sam naučio da živim samo od njihog straha,
njihovog bola. - Zevse, naš brat govori istinu.
Poslušaj ga.
Idi, radi kako želiš. - Oče, trebamo smrtnike. - Ne, Apolone.
Had je u pravu. Njihov bezobrazluk ima cenu.
Kao i decu, treba da se podsete na poredak stvari.
Napravi primer brate. Okreni ih jedne protiv drugih.
I nazad u naše naručje.
Zar mi posljednji stižemo? - Ne kapetane, vi ste jedini.
Je li on jedan od naših? - Ne, našli smo ga među našim mrtvima.
On je jedini preživeo. - Neka u palati odluče šta sa njim.
Hajde.
Dali su nam hranu, polja, sunce, i nebo. Sve su to darovani nam darovi.
Darovi koji će nam biti oduzeti, ako ne pokažemo ljubav našim Bogovima.
Ako ne želimo da ostanemo u prljavštini, i jadu, za koji smo sami krivi.
Moramo se prepustiti… - Miči se! … lepoti služenja.
Ljudi ne mogu vladati ljudima, prkosi Bogovima i bićeš kažnjen.
Zar je ovo sve? - Izgubili smo mnogo ljudi visosti. Ali pobedili smo.
Za kralja Kefeja, za kraljicu Kasiopeju!
Ne...
Za vas.
Našu moćnu legiju, naše junake, koji su se usudili da zadaju udarac
u Zevsovo srce!
Hramovi gore, kipovi su pali.
Izgladneli smo ih bez naših molitvi. Večeras, posle generacijske borbe,
sunce ne zalazi nad okeanom.
Zalazi nad samim Olimpom! Nova era je započela.
Čovekova era!
Mrštenje ti ne pristaje Andromedo, popij nešto živnućeš.
Andromeda...
Kako se zoveš? - Persej.
Uzmi. Molim te, pij.
Dalje ruke! - Dosta! - Naša kći misionarka.
Jeste li videli šta se napolju događa?
Jeste li se udostojili da pogledate? - Služimo kao nadahnuće.
Stotine naših ljudi je izgubilo živote. A mi ipak slavimo.
Izazivate Bogove a ponašate se kao da neće biti posledica.
A šta želiš? Treba li da se bojimo? Treba li da drhtimo.
Da se uneredimo od straha? Bogovi nas trebaju. Treba im naše obožavanje.
Šta to nama treba od njih? Pogledajte moju kćer. - Nemoj.
Šta može biti Božanstvenije od njenog lica?
Lepša je od svih žena Grčke, lepša i od same Afrodite.
Olimpijci treba da joj zavide. Mi smo sada Bogovi! – Moja Kraljice...
Zanimljivo.
Vi ste zrnca prašine pod našim noktima. Vaš svaki dah je dar sa Olimpa.
Uvredili ste moći koje ne možete da razumete. - Ko si ti?
Ja sam Had.
Klekni.
Ne sada Perseju, dobićeš priliku.
Šta ti znaš o lepoti? Šta je lepše od smrti?
Gledaj me smrtna kraljice.
Majko! - Princezo!
Za 10 dana, kad se sunce pomrači,
oslobodiću Krakena.
Argos će biti zbrisan sa lica zemlje i svi vi sa njim.
Osim ako ne žrtvujete princezu,
koju budalasto upoređujete sa Bogovima. Samo njena krv će zadovoljiti Krakena,
i Zevsa, koga ste tako uvredili.
Odaberi pokoru Argose, uništenje ili žrtva.
Takva je Zevsova volja,
volja tvoga oca.
U Argosu je polu-Bog.
To je nemoguće. - Tvoj je.
Zove se Persej. Mogli bismo da mu ponudimo utočište.
Jesam li čuo njegove molitve? Taj sin ne poznaje ljubav prema meni.
Nije nimalo drugačiji od ostalih koji su nam okrenuli leđa.
Poslednji put polu-Bože, govori!
Nisam polu-Bog. - Ko si ti, zašto si poslat? - Ne znam.
Ne bih vam to savetovao, ne može mu se verovati. - A šta da radim?! Drako!
Pusti ga.
Je li moguće? Ako je istina, ti si Zevsov sin.
Možeš nas spasiti.
Moraš nas spasiti. - Ne mogu, ja sam samo čovek.
Gospodaru, koliko god užasno zvučalo, žrtva je jedini način.
Ni ne izgovaraj to! - U pravu je.
Niko ne bi smeo da umre zbog mene. Pusti Perseja.
Visosti, moramo smesta da odvedemo princezu van grada.
Pronaći ću mesto gde ću je sakriti. - Ne možete se sakriti od Hada.
Tako kaže Božje kopile.
Mog oca, je ubio Bog.
Moju majku, sestru...
Sve koje sam voleo, Bog je ubio.
Ja krpim mreže, ne vitlam mačem.
Polu-Bože, imaš posetioca.
Kaže da te poznaje.
Zovem se Io, Perseju. - Otkud me poznaješ?
Posmatrala sam te celoga života. Vodila sam te do tvoje porodice.
Jesi li Bog? - Postoje Bogovi i ljudi. A postojimo i mi koji smo u sredini.
Pre mnogo godina, odbila sam Božje udvaranje.
Prokleta sam besmrtnošću. - Nije neka kletva.
Godinama sam živela i gledala kako mi voljeni umiru.
Pretpostavljam da znaš kako je to.
Je li istina?
Jesam li Zevsov sin?
Jesi.
Priča o tvom rođenju, počela je pobunom kralja Akrisija.
Čovečanstvo se umorilo od lošeg postupanja Bogova i njihove okrutnosti.
Akrisije je vodio opsadu Olimpa.
Kažu da su ostali Bogovi želeli da unište Akrisija i njegovu vojsku.
Ali Zevs je previše voleo ljude.
Umesto toga, odabrao je da napravi primer od Akrisija.
Prerušio se u kralja,
i otišao je u odaje gde je kraljeva žena spavala.
Moj kralju.
Zevs?
Akrisije je poludeo od besa.
Naredio je pogubljenje svoje žene, i Zevsovog novorođenog sina.
Proklinjem te Zevse! Uskraćujem ti telo koje si ukaljao,
a sa njim i dete kopile!
Kraljica i njeno dete bačeni su u more.
Tvoja majka je ubijena, ali ti, pola čovek, pola Bog, ti si preživeo.
Od tada sam te pazila, čekajući dan kada ćeš
pomoći da se okonča tiranija Bogova. Rođen si da bi ubio Krakena.
Ne znam zašto sam rođen.
Niti šta sam.
Ali znam da ne želim da ubijem Krakena. Kako da dođem do Hada?
Ako Kraken padne, Had će biti dovoljno slab da mu zadaš smrtonosni udarac.
Samo tada, imaćeš osvetu koju tražiš. - Onda im je bolje da me oslobode.
Ako se Kraken može ubiti, stigijske vestice znaju kako.
Veštice su dalje nego što je legija ikada bila.
Nijedan čovek ne može tamo. - Čovek ne može.
Drži se podalje Io.
Zevse, oprosti nam prestupe i zaštiti nas.
Još uvek veruješ da će nam pomoći?
Ovo je samoubistvo.
Evo koga si uvukao u ovo Perseju, počasnu stražu.
Mladiće koji dobro izgledaju pri smotri. I stare vojnike, koji su pred penzijom.
Znaš li šta je Kraken?
Kraken je naš kraj.
Kolosalna nerastavljiva zver. Ne razmišlja, ne oseća.
Čak ga se i Bogovi boje. A ti... Ti ćeš ga ubiti?
Nemoj da pođeš. Ne treba mi vaša pomoć. - Naravno.
Ti si Zevsov sin. Ali mi imamo naređenja.
Gospodo, neka nam put bude dug, ispunjen agonijom i mukom.
I možda se nećete žaliti kao starci. - Šta ćemo da ponesemo? - Sve.
Zašto misliš da će nam veštice išta reći?
Reći će, ili ću ubiti i njih.
Šta je ovo? - Samo ga ostavi.
Ne ostavljajte nas na milost Bogovima, molim vas!
Ne idite, molim vas ostanite!
Ostanite ovde, molim vas!
Samo žrtvujte princezu! - Pazi na rečnik! Odmaknite se!
Trebali bi da budu zahvalniji.
Možda su umorni od zahvalnosti.
Dobre vesti! Moj brat i ja, odlučili smo da vas pratimo na vašem putu.
Imamo dovoljno stranaca. - Možemo vam biti od velike pomoći. Trebaćemo vam.
Trebaju mi vojnici, ne lovci.
Koji tvoj vojnik zna kako da iseče neprobojnu kožu nemejskog lava?
Koji od njih zna gde su slabe tačke na Kentaurovom oklopu?
Koji od njih zna koju žilu preseći na petoglavoj hidri?
Srednju. - Dobar pogodak. Moj brat i ja znamo da ubijamo.
Uživamo u tome. - Ako možete da nas pratite i ne bojite se da umrete, pođite.
Smrt bi trebala da se boji nas.
Kralju Akrisije. - Nema Akrisija.
Samo Kalibos.
Imamo zajedničkog neprijatelja, Zevsa.
Mog brata.
Šta želiš od mene?
Zevsovo seme u tvojoj ženi je preživelo. Dete tvoje sramote.
Persej. - Živ je? - Uzalud si ubio svoju ženu.
Sada, Persej se zavetovao u Argosu da će me uništiti. On mora da umre.
Šta hoćeš od mene? - Zevs mora da misli da mu služim, ali jačam.
Dok ne budem u punoj snazi,
ti ćeš biti moje oružje.
Dođi.
Iskoristi ovo.
Ubij Perseja za mene. A ja ću uništiti Zevsa za tebe.
Služim ti, dečak će umreti.
Koliko je daleko? - Četiri dana do veštica.
Četiri dana? Već sam umoran.
Evo, upotrebi ovo.
Želiš li da pričekamo?
Zaista si ribar. - Trebao si da vidiš moga oca.
Ti, ponesi oružje.
Jesi li se već služio mačem? - Nije bilo potrebe.
Shvatam. Levu nogu napred.
Pokreti ti moraju biti tečni.
Oružje je deo tebe.
Poput žaoke na osi.
Ostani usredsređen. Znaj šta te okružuje.
U svakom trenutku drži ravnotežu. Ako padneš...
Umireš.
Ustani.
Nemoj...
Ima Boga u tebi. Svakako ga povedi.
Kraj lekcije.
Persej...
Dar od Bogova. Iskovan na Olimpu. - Zašto?
Samo ga prihvati.
Mogu ovo da uradim kao čovek.
Mač je tvoj.
Gospodo, vratite našeg spasitelja.
Pegaz.
Nikada ga nijedan čovek nije jahao.
To je poruka, posmatraju nas.
Perseju! - Perseju!
Slušaj!
Pomozi mi!
Bazdiš na oca!
Ko je to bio? - Ne znam.
Idemo da ga pitamo.
Pusti ga.
Ne, razdvojićemo se, i pratiti krv.
Hajde!
Pogledaj, njegova krv!
Jesi li sada srećan?
Napadnite!
Čekaj, čekaj!
Šta je to?!
Iksas, koplje!
Drako!
Skoči!
Bežite!
Pod zemljom je.
Još tri! - Za ime Bogova, veći su!
Šta su oni?
Djin.
Borio sam se protiv njih, sa legijom. Ovo je njihova pustinja.
Neprijatelji? - Tako sam i mislio. - Nisu ljudi, više ne.
Pustinjski čarobnjaci, razbojnici. - Neko bi trebao da im zahvali. – Šta?
Šta je to? - Otrov, iz Hada.
Moli se, moli se Zevsu. - Ne!
Moli se ocu Bogu.
Neću.
Uzmite hleb.
Moramo okrenuti srca Hadu, to je jedini način!
Braćo i sestre, dođite! Dođite!
Znam izlaz iz našeg jada! Had je tražio princezu!
Žrtvovati jednu, za život grada!
Zašto ćute, dok mi patimo? Zašto štite ženu čija će nas smrt spasti?
Je li ona bolja od ikoga od vas?
Znali smo da poštujemo Zevsa u Argosu, ali sada nam Had nudi spasenje!
Moramo se moliti onome, koji nam je pokazao naš greh,
i koji nam nudi iskupljenje,
kroz krv!
Mito za prevoznika.
Kada se povrede u borbi, zamene im udove crnom magijom.
Ne osećaju bol, žive stotinama godina.
Koliko je ovaj star?
Nije me briga. Ne verujem im.
Goriš.
Popij ovo.
Doneću još vode.
Šta govori?! - Djini su godinama čekali onoga koji će ih osloboditi od Bogova.
Kaže da nije prijatelj ljudima. - Ma nemoj.
Ali Perseju jedino zajedno možemo pomoći.
Drako, pogledaj.
Zajedno.
Još uvek nije spreman da putuje. - Vreme odmiče Io.
Možda je polu-Bog ali još uvek je smrtan. - Osećaš li se bolje? - Da. - Dobro.
Tvoj ponos ubija moje ljude! Dobio si darove, iskoristi ih.
Ti darovi su zamka! - Briga me, uzmi! - Ne! Ne želim taj mač,
niti bilo šta što mi daju! - Onda ćemo samo nastaviti da umiremo.
Ne mogu da postanem poput njih.
Ako ovo uradim, uradiću kao čovek.
Ali ti nisi samo čovek.
Biram da jesam.
Čovek ovo ne može Perseju. - Ko kaže, Bogovi?
Da ja imam tvoje darove...
Kada ti bude trebao, mač je u mojoj torbi.
Jašu ih.
Pokušali su da nas ubiju, ne penjem se na njih.
Veličanstveno. Šta čekate?
Pa, moramo da nadoknadimo izgubljeno vreme.
Dobro napredujemo. - Nedovoljno.
Pomračenje se bliži. - Koliko smo daleko od planina?
Za dva dana ćemo doći do veštica.
Od ove stvari mi je muka. - Veruj mi, bolje je biti na njoj, nego u njoj.
Zar se nikada ne smeješ? - Kada pljunem u oči Bogovima,
tada ću se smejati.
Kakvo je ovo mesto? - Stigijski vrt.
Ovde je Kraken pobedio Titane.
Tako će Argus izgledati kada ne uspemo.
Svaki korak koji napravimo, uvreda je Bogovima. - Odlično.
Perseju, pitaj samo šta moraš da znaš, ništa više.
Naravno.
Posetioci! - Ko je? - Posetioci!
Ko je?
Perseju, nemoj. - Nismo došli da se borimo.
Imam samo jedno pitanje. - Persej, Zevsov sin.
Meso Boga.
Veštice!
Polako.
Pratite mene, dame.
Koja će da mi odgovori na pitanje? - Želiš da znas o Krakenu. Kako ga ubiti.
Tako je. - Uzaludan put. Kraken se ne boji nijednog oružja.
Mora da ima slabost. - Možda, ali znanje zahteva isplatu! Žrtvu!
Oko!
Pustite ga! - Ne! - Uradite to! - Ne bi se usudio!
Ne možemo da vidimo odgovor bez oka! - Pustite ga!
Odgovorite na pitanje! Kako da ubijemo Krakena?
Postoji rešenje, ali je nemoguće.
Gorgon Meduza.
Njen pogled ubija sve sačinjeno od mesa.
Njen zatvor leži preko reke Stiks, na ivici podzemlja.
Titan protiv titana. -Nije nam od koristi protiv Krakena. Ne možemo je kontrolisati.
Onda ćemo joj uzeti glavu. - Pametan dečko. A sada oko, daj nam ga.
Čekaj, ima još. Zar ne želiš da znaš još? - Perseju, ne.
Reci mu. - Šta? - Tvoje putovanje se ne završava dobro.
Sudbina je govorila.
Umrećeš, Zevsov sine.
Laž, ne može biti. - Zapisano je u istoriji.
Perseju, umrećeš.
Zašto nas ostavljaju? - Veruju da ćemo umreti. Zbog proročanstva.
Ko si ti?
Možeš me zvati ocem.
Ako želiš. - Moj otac je mrtav.
Ubio ga je Bog. - Nesrećna žrtva rata za koji su ljudi sami krivi.
Ljudi mi nisu ubili porodicu, tvoj brat jeste.
Čuo si proročanstvo veštica, nećeš pobediti Krakena još manje Hada.
Ako nastaviš ovo putovanje umrećeš, a Argos će svejedno pasti.
Ako si tako siguran, zašto si ovde? - Da ti ponudim utočište.
Tvoja krv je moja Perseju, to te čini Bogom. Vreme je da dođeš na Olimp,
da živiš kao takav. - Radije bih umro u blatu sa njima, nego živeo večno kao Bog.
Budalasti dečače, celo postojanje čovečanstva je dar moje milosti.
Za onoga ko je stvorio čoveka, ne znaš mnogo o nama.
Živimo, borimo se i umiremo jedni za druge. Ne za tebe.
Kaži Hadu da ćemo se uskoro sresti.
Neću ovo ponovo ponuditi. - Odlično.
Ne bih želeo dva puta da te odbijem. - Perseju... Čekaj.
Ideš skupim putem.
Kucuk je napravio ovaj štit od škorpiona.
Jači i lakši, od svakog metala.
Vrlo redak i visokokvalitetan predmet.
Možemo se boriti bilo gde.
Ali ne i u podzemlju. - Da.
Srećno ribaru.
Svi ste čuli šta su veštice rekle. Ali možemo dokazati da greše.
Treba mi vaša pomoć.
Nisu me Bogovi spasili tamo.
Ako veruješ da imamo izgleda.
Ionako nikada nisam previše voleo Argos.
Ja znam put.
Onda idemo u podzemlje, ubićemo Meduzu.
Šta sada? - Čekamo Harona.
Haron prevozi samo mrtve. - Ima li dobrovoljaca?
Glava, idemo na plivanje.
Mito za prevoznika.
Šta će se desiti kada pređemo? - Još jedna zver da se ubije. - Zver...?
Meduza je nekada bila prelepa. Tako lepa, da joj Posejdon nije odoleo.
Kada je došao po nju, pobegla je u Atinin hram,
misleći da će je Boginja zaštititi. Nije.
Posejdon ju je uzeo na hladnom podu.
Molila se Atini za utehu, ali Boginja je osećala samo gađenje.
Pobrinula se da niko nikada više ne poželi Meduzu.
Jedan pogled na stvorenje koje je postala, pretvoriće svako živo biće u kamen.
Tamo ti ne mogu pomoći, kletva mi brani.
Atinina jedina milost prema Meduzi, kako nikada ne bi naudila ženi.
Samo je muškarcima dozvoljeno da uđu u hram.
Ali nijedan nikada nije izašao.
Meduza ima rep, i tako će ga koristiti.
Slušaj.
Čuj zov njenih mišića.
Pomiriši njenu kožu. Oseti njenu glad u utrobi.
Meduza te je već dva puta ubila.
Misliš li da će ti samo dati svoju glavu? Neće biti prijatna.
Jedan pogled u njene oči, i pretvorićeš se u kamen.
Dobro je.
Pokušavam da ne uživam toliko. - Pokušavam da ti pomognem da preživiš.
Ne gledaj me!
Umiri svoj nemir.
Približavamo se Meduzinom brlogu.
Nisam nikada mislio da ću stići dovde.
Koga si izgubio?
Kćer.
Uzeli su je na 16. rođendan.
Odvukli ovde dole. Imam osećaj da ću je uskoro videti.
Doveo si nas do ovde, idemo do kraja.
Koliko si novčića dobio? - Samo jedan.
Poznavao sam samo jednog velikog čoveka u životu.
Svoga oca.
Sada poznajem još četvoricu.
I jednu ženu.
I šta god ti bio.
Znam da se svi bojimo.
Ali otac mi je rekao, da će jednoga dana, neko morati da se odupre.
Jednoga dana neko će morati da kaže dosta.
Danas bi mogao da bude taj dan.
Verujte čulima, i ne gledajte kučki u oči.
Baš i ne uliva poverenje. - Tiho. Slušaj.
Eusebiose, drži pogled dole.
Idemo!
Nastavite!
Franka.
Drako?
Pokret!
Eusebiose, za mnom!
Drži se!
Eusebiose.
Upamti šta je Persej rekao.
Pogled dole!
Iksase, ne.
Pogled dole.
Gde si?!
Eusebios...
Čekaj ovde.
Izmamiću je.
Pripremi se!
Sada!
Zajedno!
Neka znaju da su ljudi ovo uradili.
Samo ti i ja, sine Zevsov.
Perseju...
Nemoj postati jedan od njih.
Io, ovde sam.
Nema vremena.
Pomračenje...
Perseju, moraš da ideš pre nego što bude prekasno.
Nigde ja neidem.
Moja sudbina je sigurna, ali sudbina Argosa je još uvek u tvojim rukama.
Celog mog života, bila si tu. Nikada me nisi ostavila.
Ne mogu te ostaviti.
Ovaj deo puta moraš preći sam.
Perseju, ti nisi samo pola čovek, pola Bog,
ti si najbolje od oboje.
Sve će biti dobro.
Brate...
Vreme je da smrtnici plate.
Moje dete čeka da ispuni tvoju volju.
Ostavite nas.
Oslobodi Krakena!
Kraken dolazi!
Našoj patnji će doći kraj, kada zver bude zadovoljena. Hoće li uzeti nas?
Ili će uzeti Andromedu?!
Moje ime zovu.
Ovo ne može da se nastavi.
Kraken!
Andromedo!
Hade, žrtvujemo našu princezu u tvoje ime.
Dolazi, braćo i sestre!
Argos je pao. Osećaš li se jači, brate?
Mislio si da će ti Kraken doneti njihove molitve. Ali Kraken je moje dete.
Hrani samo mene. - Ja zapovedam Olimpom.
Seti se kome služiš! - Služim sebi. Samo sebi, od kada si me prevario.
Poslao si me u podzemlje da me mrze, dok se ti kupaš u njihovoj ljubavi.
Treba nam ljubav ljudi. - Ne, tebi treba.
Ja preživljavam od njihovog straha. Tvoja vladavina je gotova brate Zevse.
Gledaj, dok moj blaženi osvetnik proždire njihove nade,
a tada ćeš, na kraju, spoznati moj bol.
U Argosu je još uvek polu-Bog, brate.
Persej...
Torba! Idemo!
Ribaru!
Ja sam Bog. Živeću večno.
Ali ne ovde.
Brodovi dolaze po nas.
Po tebe, ne po mene. - Nećeš ostati, zar ne?
Perseju, Argosu treba vladar. - Ne mogu da budem kralj.
Služim ti bolje kao čovek. Bićeš im dobra kraljica.
Olimp ti duguje zahvalnost.
Kao i ja. - Had je živ. Ponovo je u podzemlju.
Bez sumnje čeka svoje vreme. Čeka ljude da oslabe a u njihovoj slabosti on jača.
Čovečanstvo drži ključ Hadovog ustanka, uvek je tako bilo.
Znači, videćemo ga opet? - Da, ali sada svet zna da ga čovek može zaustaviti.
Naravno, imao si malu pomoć. Mač, Pegaza.
Želeo sam da nas ljudi ponovno poštuju, ali nisam želeo da izgubim sina.
To je skoro ljudski od tebe. -Pretpostavljam da se nećeš predomisliti
u vezi moje ponude da zauzmeš svoje mesto kao jedan od nas?
Ovde imam sve što mi treba.
Možda ne želiš da budes Bog, Perseju,
ali nakon tvojih poduhvata, ljudi će te poštovati.
Budi dobar prema njima. Budi bolji nego što smo mi bili.
A ako insistiraš na nastavku ovoga zemaljskog, ljudskog postojanja
neću dati da budeš sam. Na kraju, ti si Zeusov sin!